Димитър Донев
Нощна балада

chitanka.info

Тази нощ звездите бяха слепи.

Тази нощ звездите не говореха.

Вятърът събра листа след тебе

и ги вдигна, пътя ми затвори,

а душата — пръстената стомна

пръсна се на синура сред нивите,

заизлива мъката огромна…

Сякаш някой в злато си отиваше.

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.